Hallå där inne, är nåt på tok?
Det luktar gas.
Julian.
- Jag är inte Julian. Vakna. - Julian, kyss mig.
Ursäkta, Julian, vem du nu är.
Vem är du? Vad gör du?
Mun-mot-mun-metoden.
- Du kysste mig. - Jag tappade fattningen.
- Hur kom du in? - Du lämnade gasen på.
Gasen?
Jag lever!
Jag sumpade det!
Jag sumpade det verkligen!
Ta det lugnt. Tur för dig att jag bröt mig in.
- Varför gjorde du det? - Jag trodde du var döende.
Det var meningen.
Kan du inte sticka iväg och sköta ditt...
som alla andra i New York City?
Okej, damen.
Det var sista gången jag räddade livet på dig.
Jäklar, du fick mig att sumpa det!
Du gjorde ju helt fel.
Man ska stoppa huvudet i ugnen.
Det är en begagnad ugn. Det fanns inga instruktioner.
- Varför gjorde du det? På grund av Julian? - Hur känner du till Julian?
Du kallade mig det när du kysste mig.
Jag kysste inte dig. Du kysste mig.
- Var det allt du gjorde förresten? - Jag hade inte så lång tid på mig.
Förlåt. Jag borde väl vara tacksam.
- Vad heter du? - Igor Sullivan.
- Fräckt. - Det är påhittat.
- Varför valde du lgor? - Det är mitt eget. Sullivan är påhittat.
- Det passar en författare. - Är du författare?
Du är författaren!
Han som bankar på skrivmaskinen hela nätterna?
Du gör mig tokig.
Varför har du inte klagat? Då skulle vi ha träffats tidigare.
- Du har inte sagt vad du heter. - Toni Simmons.
- Vad har den där Julian gjort dig? - Inget.
Han måste ha gjort nåt. Har han varit otrogen?
- Slagit dig? Är han alkoholist? Skurk? - Värre.
Han är gift.
För evigt.
Han har tre barn.
Jag vet inte varför jag berättar det här, som om du hade en frågespalt.
- Är han det där svinet Julian? - Han är inget svin.
Han är tandläkare. Fin tandläkare på Fifth Avenue.
Med fru och tre barn.
Det är en av sakerna som attraherade mig.
- Gillar du gifta män? - Jag gillar ärlighet.
Folk har alltid ljugit för mig och jag avskyr det.
Han var iallafall hygglig att tala om att han hade fru och barn.
Jag var kär, så jag accepterade det.
Först trodde jag att det skulle bli en lycklig, problemfri flirt.
Sen kom alla kvällar då han inte kunde komma.
Och ikväll ringde han och ställde in.
- Det var vårt jubileum. - Vad för jubileum?
Vi möttes för ett år sen på Stereo Heaven. Skivaffären där jag jobbar.
Där har jag varit. Jag har aldrig sett dig.
Det gjorde Julian. Och jag såg honom.
Han var charmig, snygg och sofistikerad.
Inga collegetröjor.
Jag visste inte att det här självmordet krävde smoking.
När jag satt här ensam ikväll insåg jag nåt.
Jag har kastat bort hela mitt liv.
- Fattar du att jag är 21? - Tur att jag röker för mycket.
Jag skulle gå och köpa cigg på hörnan.
- Hörnan. Herregud! - Vad är det?
Jag skrev till Julian och berättade vad jag tänkte göra.
Varför skulle jag ta livet av mig om han inte visste om det?
- Vart ska du? - Jag måste hämta tillbaka brevet.
Vänta!
- Hur ska du göra det? - Med snöre och lite tuggummi.
Du bröt mot lagen redan när du försökte ta livet av dig.
Börja inte bråka med regeringen.
Du har väl rätt.
- Vad är klockan? - Nästan 03.00.
Jag måste gå till jobbet imorgon.
Gå din väg. Jag måste sova.
- Jag tar ledigt. - Ja, varför arbeta ihjäl sig?
Du måste vara en rätt banal författare. Vad skriver du för nåt?
- Pjäser. - Vad för pjäser?
Mycket avancerade. Ingen aktör klär av sig.
Allmänheten är inte redo för det.
- Hur får du pengar? - Jag får bidrag av min pappa.
Oj! Jag som började tycka synd om dig.
Alla kan inte vara fattiga.
Dunka i väggen om det är nåt.
- Jag kommer genast. - Tack.
Godnatt.
Jag vill att du ringer Julian imorgon bitti, innan han får brevet.
- Varför ringer du inte själv? - För det första sover jag då.
För det andra vill jag inte ge honom nöjet...
att höra mig gråta.
Varför inte skrämmas? Det förtjänar han.
Han skulle nog ringa polisen eller nåt. Gör du det?
Ja.
Titta i katalogen. Julian Winston, tandkirurg, Fifth Avenue.
Vad ska jag säga?
Säg att jag lever och att jag aldrig vill se honom igen...
så länge jag lever!
Dr Winstons mottagning. Vem?
Igor Sullivan? Gäller det tidsbeställning?
Jag är ledsen, men doktorn har en patient just nu.
Ni kan ge mig meddelandet.
Om ni måste tala med honom får ni ringa senare.
En ynka karamell och så faller hela plomben ur.
Mrs Durant, lagningen var provisorisk, och vi bad er vara försiktig.
Karameller!
Jag har ju slutat med allt annat.
- Tar doktorn emot nu? - För 20 minuter sen.
När ni var sen gav han er tid till en annan patient.
- Morrn, miss Dickinson. - Tack, Howard.
Kan ni hälsa doktorn att jag har bråttom?
- Charles väntar mig om en halvtimme. - Charles?
Mr Charles, frisören. Idag ska han själv ta hand om mig.
Jag kan inte låta honom vänta.
Men snälla mrs Durant, era tänder är viktigare än ert hår.
Ni tror verkligen det, inte sant?
Sorgligt.
Doktor Winstons mottagning. Godmorgon, mrs Andrews.
Doktorn är fullbokad idag. Låt mig höra med honom.
Det är mrs Andrews i telefonen. Hennes brygga är lös.
Be henne komma imorgon kl. 8.
Ja, doktorn. Mrs Durant är här.
Jag skulle vilja tala med er sen.
Snälla mr Greenfield, rör inte instrumenten.
Jag läste om en tandläkare i New Jersey vars sköterskor går topless.
Jag visste inte att ni var intresserad av att läsa.
Hon är verkligen avtändande. Jag trodde alla svenskor var sexiga.
Jag har sett några såna där filmer, men hon här är iskall.
- Hon är väldigt effektiv. - Har du sett henne utan uniform?
Alltså, i normala kläder? Hon har väl ergonomiskt korrekt hatt.
Det du inte gillar med miss Dickinson är just det jag uppskattar.
Hon är som en hustru, en bra hustru: Hängiven, kompetent...
tar hand om allt åt mig under dagen.
På kvällen går hon hem, till sig.
Och jag, utan problem eller bekymmer, går hem till min tjej.
- Mitt liv är ordnat som jag vill ha det. - Din tjej?
- En tjej? Singular? - Sa jag inte det? Vi har varit ihop ett år.
Det är inte den Julian Winston jag känner från förr.
Den Dansande Tandläkaren i baren med en ny tjej varje kväll.
Allt det ändrades med Toni. Jag vill inte ha nån annan.
- Du menar att du älskar henne? - Jag försökte stå emot.
Igår ställde jag in en träff med Toni för att gå ut med en annan.
Flygvärdinna: Lång, välbyggd, otroligt snygg australiska.
Vi gick hem till henne, tog några drinkar. Gapa.
- Bit ihop. Håll så. - Du kan inte lämna mig såhär.
- Ni ville tala med mig om nåt? - Ja, doktorn.
Jag ville tala med er om mr Greenfields faktura.
- Han är en gammal vän. - Han utnyttjar er.
Vissa saker kan man bara inte göra.
Jag kräver honom inte på pengar. Jag har känt honom för länge.
- Gör det ni. - Så gärna.
- Vad är detta? - Jag beställde nya skjortor.
Era är slitna i halsen.
Byt tvätteri. De har för mycket stärkelse.
- Sluta mamma mig. - Här är ett brev till er.
När jag är färdig med mr Greenfield.
Varsågod och skölj.
Så ni gick hem till henne. Ni tog några drinkar...
Just det. Flygvärdinnan. Vacker flicka.
- Vad hände sen? - Inget. Toni stoppade mig.
- Kom hon in? - I mitt huvud.
Jag såg henne framför mig och kunde inte fortsätta.
- Jag gick därifrån. - Kastade du bort en hel flygvärdinna?
Gapa.
- Ska ni gifta er? - Gifta oss? Vem har sagt det?
- Om du känner så för din tjej... - Jag känner så för att hon är min tjej.
Jag skulle aldrig känna så för en fru.
Allt är perfekt. Varför förstöra det med att gifta sig?
Det låter ju klokt. Men hon då?
Alla tjejer vill gifta sig. Jag har blivit uppdelad tre gånger.
Inte Toni Simmons. Hon tror att jag redan är gift.
Så du använde det tricket?
Jag förstod att jag skulle göra vadsomhelst för henne.
Så för att skydda mig själv...
sa jag att jag hade fru och tre barn.
- Tre barn var en fin detalj. - Jag sa det genast...
så vi har inget att dölja för varandra.
Mycket bra.
Det är en så stor, rutten, vidrig lögn att den har klass.
Nu sätter jag tillbaka den här. Den borde räcka tills nästa vecka.
Okej, bit ihop hårt. Såja. Håll kvar så.
- Ge mr Greenfield en ny tid. - Ja.
Jag vet att ni inte har tid att gå på lunch idag...
så jag gjorde era favoritsmörgåsar: Kyckling och äggsallad.
- Ni har alltid gillat dem. - Om ni säger det så.
Dr Winston, jag är ledsen att jag var sen.
Det gör inget. Men jag har hört att vi varit mycket olydiga.
Vad ni gjort vet jag inte, jag åt bara en liten karamell.
Förutom att de skadar era tänder...
tänk på vad karameller kan göra med de där vackra höfterna.
Är han inte en fantastisk tandläkare?
Med hans talanger vore han en suverän förlossningsläkare.
- Här inne, mrs Durant. - Vi ses nästa vecka.
Jag hörde på om din tjej. Låt mig berätta om min.
Hon är vacker med kropp som en grekisk gudinna.
- Stora, vackra ögon. - Men hennes tänder behöver fixas.
- Harvey, du har kört den där förut. - Doktorn, mrs Durant är redo.
Men, Julian, gamle kompis.
Skicka hit henne så ska jag se vad jag kan göra.
Känner du inga tjejer med jämna tänder?
Ursäkta, sergeant... miss Dickinson.
Dr Winston bad mig boka en tid åt en kvinnlig vän till mig.
Vad sägs om nästa tisdag kl. 07.00?
- Ni skämtar. Jag sover då. - Jag trodde tiden var åt en kvinna.
Just det. Vi sover båda två kl. 07.00.
- Jag hoppas ni inte blev chockad. - Nej, men det är nog en chock för henne.
Är ni snäll och hämtar mrs Durants papper?
Förresten, vem betalar den här behandlingen?
Sätt den på min räkning.
- Er räkning är full. - Julian.
Jag känner mig förolämpad. Jag har inte tänkt lura dig.
Du har inte tänkt betala mig heller.
Det är trögt för skådespelare så här års.
- Men när den nya TV-säsongen börjar... - Vad sägs om torsdag kl. 17.30?
- Är det för tidigt? - Vi sätter väckarklockan.
- Förbereder ni en bedövningsspruta? - Ja.
Ni sa nåt om ett brev?
Ja, och er skräddare ringde om er provning.
Det kan jag inte göra åt er, lika lite...
som jag kan gå till frisören åt er, vilket också behövs.
- Herregud! - Vad står på?
- Varför visade ni inte det här tidigare? - Jag försökte, men...
Doktorn!
Ska ni gå?
Mrs Durant och de andra patienterna då?
- Ni får sköta det. - Men doktorn!
Om er flickvän börjar gå före era patienter...
Miss Dickinson, håll tyst!
Dr Winstons mottagning.
Nej, han är inte här.
Mr Sullivan, om det är så viktigt kan ni berätta det för mig.
Va? Toni lever? Vem är Toni? Hallå?
Jag visste inte att tandläkare gjorde hembesök.
Jag visste det.
- Visste vad? - Att du inte skulle göra det.
Hela dagen fullbokad...
och så skickar du brev om att du ska begå självmord...
- och sen låter du bli. - Ledsen att göra dig besviken.
- Det var bara en bluff, eller hur? - Allt mellan oss är en bluff.
För att jag missade en ynka träff igår?
Jag hade faktiskt ett viktigt möte...
med en australisk tandläkare. Vi jämförde tekniker.
Försök inte vara hänsynsfull. Jag vet att du var ute med din fru.
Om du vet, så vet du.
Jag har bestämt mig. Det är slut.
Vad talar du om? Vi är ju lyckliga ihop.
- Är vi? - Jag är lycklig ihop.
Jag vill ha en man för mig själv. Helt. Inga fler halvmesyrer.
Jag har packat pyjamas, tandborste och foto.
Det här är inte likt dig.
Hej. Jag visste inte att du hade besök.
Det är bara Julian. Igor Sullivan.
- Jag talade med er sköterska. - Nåt fel på era tänder?
Jag skulle säga att Toni lever...
och att ni inte behöver oroa er för brevet.
- Är du okej, Toni? - Jag mår bra. Tack.
Jag ville kolla att du inte försökte nåt med gasen.
- Gasen? - Gasen.
Gasen.
- Jag är en knöl, en usel knöl. - Nej, Julian.
- Försökte du begå självmord för min skull? - Dumt, va?
Jag är en knöl, världens störste knöl.
Du får det att låta som skryt.
Det var inte ditt fel. Jag visste vad jag gjorde.
- Du har alltid varit ärlig. - Jag borde ha hållit tyst.
Du kunde inte. Du är en ärlig kille. Det var därför jag blev kär i dig.
Nu lämnar jag tillbaka dig till din fru och dina barn.
Jag hoppas du blir lycklig.
Nej. Allt kommer att ordna sig.
Jag ska gottgöra det.
Du tänker väl bjuda med mig till nåt motell för en kul helg igen.
Inga fler helger och inga fler motell. Jag tänker gifta mig med dig.
Vadå, gifta dig?
Du vet, gifta sig, det med domaren, blodprovet och licensen.
- Din fru då? - Jag tar ut skilsmässa.
- Barnen? - Jag skiljer mig från dem med.
- Det här är inte kul. - Jag borde gjort det för länge sen.
När jag tänker på att du var beredd att dö för min skull...
Du älskar mig verkligen.
Tvivlade du nånsin på det?
- Inte nu. - Varför inte?
Igor är intill. Han hör allt.
- Igor har varit intill förut. - Då hade jag inte träffat honom.
Ju snabbare du flyttar ut härifrån, desto bättre.
Nu när du ska bli mrs Julian Winston.
Tänka sig. Jag, en gift man.
- Jag menar, jag, gift med dig. - Vad ska det bli av henne?
- Din fru? - Varför pratar vi om min fru hela tiden?
Du måste ordna saker och ting för henne.
- Vad tänker du göra? - Lätt. Ut med dig!
Ska du säga så när du tröttnat på mig?
- "Ut med dig"? - Nej, det här är annorlunda, älskling.
Jag älskar dig. Min fru och jag... Jag kände henne aldrig ens.
Hur kom barnen? Med posten?
I början var jag artig.
Kan du sluta oroa dig för min fru? Jag tar hand om henne.
- Och om hon vägrar gå med på skilsmässa? - Det skulle hon inte våga. Glöm henne.
Jag kan inte.
Tanken på att vara den som orsakar inbrott förstör liksom nöjet!
Uppbrott. En som orsakar inbrott är en tjuv.
Jag stjäl dig från din fru.
Du kanske inte tror det, men jag har vissa principer.
Jag har inte velat gå in på det här...
men vad skulle du säga om jag sa att det är hon som vill skiljas?
Kom hon på att vi träffas?
Vi kan väl säga att hon också vill ha sin frihet.
I så fall är jag stolt över att gifta mig med dig.
- Vad sjutton gör du? - Fixar Tonis fönster.
Ska hon vänta på fastighetsskötaren tar det en evighet.
Tack, lgor.
Säg åt honom att sticka och komma tillbaka senare.
Var inte så otålig.
Nu när vi är förlovade...
tycker du inte vi borde göra nåt för att fira det?
Jag vet.
Vi gör nåt vi aldrig har gjort förut.
Du kan ta mig med ut på dagtid.
Fick du tillräckligt med surkål?
- Jag vill träffa henne. - Vem?
- Din fru. - Min fru?
Jag vill reda ut allt med henne.
Lägg av. Det behövs verkligen inte.
Jag vill höra henne säga att hon vill skiljas.
Det vill hon. Har jag nånsin ljugit för dig?
- Ordnar du det? - Vad?
Så att jag träffar din fru?
Det är viktigt att hon inte tänker på mig som nån familjeförgörare.
- Familjeförstörare. - Jag vill inte gömma mig om vi möts.
Tro mig, ni kommer aldrig mötas.
Om jag inte får träffa din fru blir jag inte lycklig.
Och om jag är olycklig, blir du olycklig.
Han fuskade säkert och använde linjal.
- När får jag träffa henne? - Tro mig.
- Du måste lova. - Det tänker jag inte göra.
- Nu glömmer vi alltihop. - Okej, vi glömmer det.
Vet du vad den här föreställer?
- Adjö, Julian. - "Adjö"?
Trevligt att träffas.
Ett ögonblick. Kom tillbaka. Vänta lite. Toni!
Du ska få träffa henne.
Du ska få träffa henne!
- Åh, señor Sanchez... - Doktorn, väntar han?
Jag försökte ringa er på FN, men ni hade gått.
Doktorn har ställt in dagens besök.
- Så synd. - Men när ni ändå är här...
kan vi lika gärna röntga er besvärliga tand.
Det går bra.
Men ni är väl inte rädd för dr Winston?
Det är lustigt, jag är inte feg av naturen.
I mitt hemland är jag faktiskt känd som El Vravo.
El Vravo. Det var värst.
Jag har upplevt sex blodiga revolutioner. I FN har jag suttit...
och lyssnat på ett niotimmars tal av den bulgariske delegaten.
Ändå, när det gäller tandläkare...
Vi har alla våra små svagheter.
- Jag har flera stora. - Såja, señor Sanchez.
Jag kan inte hjälpa det.
Det är nåt så provokativt med sköterskor i uniform.
Inga krusiduller eller utsmyckningar, bara ren kvinna.
Håll den där med fingret.
Såja.
Håll still, señor, annars kommer den rena kvinnan att röntga er näsa.
Stilla.
Såja.
Tack.
Dåså.
Ni är en attraktiv kvinna, och ändå försöker ni att dölja det.
Med framgång, får jag säga.
Latinska män har blick för dold skönhet.
I århundraden var våra kvinnor gömda under tyg, långa klänningar och slöjor.
I självförsvar fick vi utveckla en instinkt...
- att gissa vad som fanns under. - Jag ska ge er en ny tid.
Ni är mycket charmerande, och så lätt att tala med.
- Ni är en kvinna värd att lära känna. - Vad sägs om nästa fredag kl. 17.00?
- Underbart! Var ska vi ses? - Det här är för er och dr Winston.
Tänk om vi kunde få en kväll med levande ljus, låg gitarrmusik...
- Tar ni med er fru? - Ni skulle inte gilla henne. Ingen gör det.
Vi säger nästa fredag, efter mitt besök.
Señor Sanchez, jag kan inte. Ni är gift.
Jag förstår inte. Att jag är gift är mitt problem.
Vad har det med er att göra?
Jag skulle inte bry mig om ifall ni var gift.
Señor Sanchez, hur står det till? Kom. Jag kan ta itu med er nu.
Jag kan inte ta itu med er nu.
Jag är ledsen att jag stack ifrån er i morse.
- Jag klarade mig. - Det visste jag.
Ni visste det. Jag visste det inte.
Men det gjorde jag. Bokade om alla besök.
Sa att ni måste gå till tandläkaren. Det gjorde dem nöjda.
Jag kan alltid räkna med er när det är svårt.
Om ni inte behöver mig längre, går jag hem.
Jag tar det.
Hallå?
Oroa dig inte. Du ska få träffa henne.
- Miss Dickinson. - Ja, doktorn?
Har ni bråttom ikväll?
Nej, inte om det är nåt jag kan göra för er.
Jag tänkte att ni kanske ville gå och ta en drink med mig.
Ber ni mig gå ut med er?
Hurså? Finns det nån annan i den där garderoben?
Jag förstår inte.
Det är inte konstigt att en doktor tar med sin sköterska ut.
Efter tio år är det här första gången ni bjudit ut mig.
Bättre sent än aldrig.
Jag har plötsligt insett att jag inte vet nåt...
om ert liv utanför mottagningen.
Berätta om Stephanie Dickinson, civilpersonen.
- Jag vet inte var jag ska börja. - Det är ett bra ställe.
- Jag bor i Jackson Heights. - Det vet jag.
- Ensam? - Ja.
Nej, jag bor med min syster Anna, hennes man och deras två söner...
och en bulldog som heter Max.
- Det låter mysigt. - Ja. Jag tycker om stora familjer.
Jag hjälper Anna med matlagningen.
Efter maten rastar jag hunden, läser eller ser på TV om det går nån bra dokumentär.
- Och ibland spelar vi Monopol. - Monopol. Det är kul.
Och min svåger är väldigt bra på det, men han fuskar.
På lördagar far jag till stan med pojkarna.
Vi går på zoo eller till parken.
Vad gör ni på er semester?
Då blir jag en annan person: Oberoende, äventyrlig.
- Jag lastar min lilla Volvo... - Det är en bra bil.
Den är begagnad. Jag flyr och kör till Cape Cod.
- Ensam? - Ja. Bara jag, min målarlåda och Max.
- Max? - Hunden.
I två veckor har jag jeans och går omkring barfota...
och målar en massa.
Och ert privatliv? Jag menar...
- Ni menar män? - Ja.
- Just nu finns inga män med i bilden. - Men det har funnits?
Jag är ingen sexgudinna, men jag är inte helt oerfaren.
Jag var gift när jag var väldigt ung, men det fungerade inte.
- Gift? Det hade jag ingen aning om. - Inte han heller.
Och en gång var jag väldigt förälskad. Det varade länge, men...
- Men? - Han kunde inte lämna sin fru.
- Inte han heller. - Vadå, "inte han heller"?
Inget. Jag tänkte på ett liknande fall.
I det här yrket träffar man bara gifta män.
Jag antar att alla ensamstående har bra tänder.
Jag hade inte tänkt bli en gammal ungmö.
En gammal ungmö? Struntprat. Ni har lång tid kvar.
Jag har pratat på en massa och kommer bli sen till middagen.
Miss Dickinson.
Jag är glad att vi pratades vid.
Ni är en mycket ovanlig person: Känslig och generös.
Ja, jag antar att jag duger.
Jag tror att om jag fick problem skulle jag kunna vända mig till er.
Det vet ni att ni kan.
Men ibland får man problem som är så svåra att...
Testa mig.
Ni skulle kunna göra mig en stor tjänst.
Ni förstår, jag är i desperat behov av en fru.
- Missförstå mig inte. - Jag väntade mig inte...
En tillfällig fru, i 15 till 20 minuter.
I 15-20 minuter?
Jag säger det här på fel sätt.
Jag vill att nån låtsas vara min fru.
- Nån som jag. - Om ni ändå ville.
Det skulle inte innebära nåt...
Allt ni behöver göra är att säga till en viss person att ni vill skilja er.
Jag ska nämligen gifta mig.
- Jag har visst inte sagt det. - Nej, det har ni inte.
Det har jag iallafall. Hon heter Toni Simmons.
Jag skulle ge er ett meddelande. Hon lever.
Det är bara en del.
Dessvärre tror hon att jag är gift.
Var fick hon det ifrån?
Jag hade mina skäl.
Men det ordnar jag sen. Jag måste gräva fram en fru.
Sluta gräva och säg henne sanningen. Godnatt.
Jag kan inte säga nåt till henne nu. Hon kommer...
Hon är så ung och hon har haft många otrevliga erfarenheter.
Jag är den förste hygglige man hon träffat.
Är det hennes eller era ord?
Toni är underbar.
Hon vägrar gifta sig innan hon mött min fru.
Hon är ärlig, hon vill inte orsaka inbrott.
Jag menar, förgöra familjen. Sött, inte sant?
- Charmerande. - Hon jobbar på Stereo Heaven i the Village.
- Ni kan väl gå och träffa henne... - Tyvärr. Jag avskyr lögner.
Inte mer än jag.
Men om jag ska klara mig ur det här, ligger min lycka i era händer.
I åratal har mina händer bara hållit i era instrument...
och er kalender.
Ni har lyckats ordna er lycka utan min hjälp.
Och nu vill ni utnyttja mig på det här usla sättet.
Ni lurade mig att tala om mig själv så att...
Det ni gjorde var inte särskilt snällt. Inte snällt alls.
Det är omöjligt att hitta bra hjälp nuförtiden.
Jag trodde vi skulle till zoo idag.
Det här är bättre än zoo. Här, gå och köp glass.
Jag är i skivaffären. Vi ses här.
Bra.
- Har ni inte den här i mono? - Den görs inte längre.
Låt mig titta på lagret. Vi kan ha nån kopia kvar.
Kan jag hjälpa er?
Nej tack. Jag tittar bara.
- När får ni in Horowitz-konserten? - Den bör komma senare i veckan.
- Tack. - Varsågod.
Letar ni efter nåt särskilt?
Den där Horowitz-skivan, skickar ni den om jag beställer den nu?
- Givetvis. Hur var namnet? - Mrs Julian Winston.
Har ni handlat här förut?
Nej, men min man gör det ofta.
- Ni måste minnas min man. - Jag kanske har hjälpt honom nån gång.
Det kan jag tänka mig.
- Förlåt? - Ni kanske inte uppfattade mitt namn.
Mrs Julian Winston.
Marcia.
Ordnar du det här? Min kund? Jag tar över här.
Visst.
Mrs Winston, jag är Toni Simmons. Jag antar att ni kommit för att träffa mig.
Dr Winston, min man, sa att ni var angelägen att träffa mig.
Så här är jag.
Har han berättat om våra planer?
- Skilsmässan. Givetvis. - Och?
- Och, vadå? - Ni har inget emot det?
Doktorn och jag är överens om skilsmässan.
Det känns verkligen bra att höra.
- Gjorde det er nöjd? - Ni förstår, mrs Winston...
Kalla mig Stephanie.
Jag kommer ändå inte vara mrs Winston länge till.
- Så ni har nåt emot det? - Givetvis inte.
Det fungerar inte mellan doktorn och mig längre.
Det känns verkligen bra att höra.
Det gläder mig.
Får jag ställa en fråga?
Är ni helt säker på att ni älskar Julian?
- Om jag älskar honom? - Gör ni det?
Vansinnigt. Vilt. Huvudlöst.
Bara ni tycker om honom. Jag vill inte att han ska bli olycklig.
Jag förstår, särskilt efter ett så hemskt äktenskap.
Det var inte så hemskt. Det varade i tio år och vi...
Jag ser att ni inte har nån ring.
Är nåt slut, så är det slut.
Jag hoppas bara att ni lyckas bättre med Julian än jag.
Det gör jag säkert. Det är en sak som oroar mig...
Jag spelar gärna den här för er, följ bara med här...
- Vem ska tala om det för barnen? - Barnen?
Det blir svårt att förklara nåt så hemskt för tre små barn.
Tre. Vi måste tala om det för dem.
Tre.
Jag gör det. Julian är inte så bra på sånt.
- Hur kommer de att ta det? - De vänjer sig.
Nu kommer jag att kunna ägna mig helt åt dem.
Att hjälpa Julian i arbetet tog mycket tid.
- Han har förstås en sköterska. - Ja. Miss Dickinson är visst fantastisk.
Det är hon.
En riktig gammal ungmö, säkert vansinnigt kär i chefen.
- Har Julian sagt det? - Nej, inte precis.
Men en kväll när han arbetade sent, blev jag svartsjuk på henne.
När jag sa det skrattade han bara länge.
- Har ni varit svartsjuk på henne? - Inte jag.
En kvinna som gifter sig med Julian bör inte vara svartsjuk.
Julian måste ha varit otrogen.
När en man har ett så hemskt äktenskap...
Säg inte så hela tiden. Nu måste jag gå.
Mrs Winston, ni ställde en fråga till mig, nu vill jag fråga er en sak.
Är ni säker på att ni inte älskar honom längre?
Självklart inte.
Men man lämnar inte en man efter så många år utan att det gör lite ont.
Nån som man delat normala, vardagliga saker med.
Sett till att han gått till frisören, gjort smörgåsar.
Han älskar smörgåsar med kyckling och äggsallad.
Köpt hans skjortor, pyjamasar och näsdukar och tagit hand om honom.
Planerat åt honom, en man som är helt och hållet ens egen.
Iallafall nästan. Jag vet inte vad som tog åt mig.
Jag babblar. Det måste vara musiken.
Ser ni till att jag får Horowitz-skivan då?
Givetvis. Ska jag sätta den på dr Winston?
Jag bör vänja mig vid att betala saker själv.
- Vill ni ha den hemskickad? - Ja.
Nej. Skicka den till Glenwood 975, Jackson Heights, lägenhet 3A.
Har ni flyttat?
Jag packade allt, inklusive barnen, och flyttade till min syster.
Jag tyckte det var bäst för alla.
Mrs Winston!
Er framtid då? Vad ska det bli av er?
Jag rider väl in i solnedgången.
Jag vill vara säker på att ni klarar er.
Jag lovar skriva varje dag.
Mrs Winston!
Ni ska veta att jag tycker att ni är älskvärd, charmerande...
och mycket modig.
Tack, kära ni.
- Jag trodde det var Toni. - Och om det hade varit hon?
Jag vill hämta min rakapparat från hennes lägenhet.
Varför är den där?
Man kan inte skära sig i handlederna med den.
Jag tog hennes rakblad.
- Försvinn ur min fästmös liv. - Fästmö.
Du, tandläkarn, sluta lura henne. Du tänker inte lämna din fru.
Om ni vill veta, sir, tänker jag och Toni gifta oss.
- Det har hon inte sagt. - Skulle hon det?
Hej, lgor. Det var en ny handduk.
Hej, Julian.
Jag hörde just den glada nyheten. Grattis.
Tack. Det kommer dröja ett tag.
- Först ska det bli skilsmässa. - Har vi inte skilt oss än?
Kan du ge Tarzan här sin rakapparat?
Förlåt, lgor. Jag borde ha lämnat igen den.
Är du inte skild än?
Jag skulle vilja ha dig i stolen i fem minuter.
- Tack. - Kom inte klädd sådär nästa gång.
Ska jag klä upp mig för att raka mig?
Varför är du så sen?
Jag hade besök i affären i eftermiddags. Din fru.
- Kom hon? - Hon var fantastisk.
Uppförde sig mycket väl. Hon är en riktig dam.
Jag gifter mig inte med vemsomhelst.
- Då är allt uppklarat då? - Du ljög för mig.
Aldrig! Vad sa hon? Jag förnekar det.
Du kanske inte märker det, men din fru älskar dig ännu.
Din fru älskar dig ännu, säger jag.
Sa hon inte att hon går med på skilsmässa?
Hon gör det bara för att göra dig glad. Hon är galen i dig.
Lugn nu. Tala om vad den idioten... Vad min fru sa.
Det var inte vad hon sa, utan vad hon inte sa.
Tala om vad hon inte sa. Ordagrant.
Det var sättet hon talade om dig på, din frisör, dina skjortor och näsdukar.
Jag blev rörd.
Och hon nämnde smörgåsarna med kyckling och äggsallad.
Menar du att hon skröt om sina jäkla smörgåsar?
Hon skröt inte. Hon bara sa det. Det lät som om de gjordes med kärlek.
De gjordes med för mycket majonnäs.
Nästa gång tänker jag slå henne över munnen med den.
Du är elak. Den fina kvinnan som...
"Den fina kvinnan"? Du är plötsligt min frus advokat.
- Du ville träffa henne. Jag fixade det. - Det var ett misstag.
Om jag aldrig hade träffat henne... Men jag gjorde det och gillade henne.
- Särskilt när jag såg henne med barnen. - Barnen?
Hade hon dem med sig?
De väntade tvärs över gatan.
Inte flickan, bara de två pojkarna.
- Måste vara de där systersönerna. - Förresten, hur gammal är Peter?
Peter?
Det är väl er äldste son?
Ja.
Ja, det är Peter.
- Få se nu, hur gammal är han? - Du sa att han var 8.
- Har jag sagt det så. - Han såg snarare ut som 12.
Ja, alltså... Nej, det är den yngste som är 8.
Peter är 12.
Det var ju intressant, med tanke på att ni bara varit gifta i 10 år.
Kom igen, säg som det är.
Okej.
Sanningen är att Peter föddes för tidigt. Innan vi gifte oss.
Det gläder mig. Det bekräftar allt.
Hur då?
Hon gav sig till dig innan ni gifte er.
Det bevisar äkta kärlek.
För Guds skull.
Jag skulle må dåligt om jag...
Jag har ju sagt att hon vill skilja sig lika mycket som jag.
Och av ett gott skäl.
Vilket goda skäl?
Jösses!
En annan man.
Din fru? En annan man? Det skulle förvåna mig.
En man med normalt ego ljuger inte om nåt sånt.
Du har kanske rätt.
Att hon varit otrogen gör det hela trevligare på nåt sätt.
- Bara du är nöjd. - Varför skulle inte hon ha en pojkvän?
- Du har ju en älskarinna. - Knäppis.
Om vi ska gå på restaurang och bio...
Vi kan väl stanna hemma och fixa nåt?
- Vi borde inte göra sånt längre. - Vad?
Du ska skiljas. Vi borde vara försiktigare.
- Vi vill inte komplicera det. - Men älskling...
Bara i sex veckor medan hon är i Reno.
Reno? Jag skickar henne till Mexiko för en snabb skilsmässa.
In, ut, färdigt, bingo.
Tror du han gifter sig med henne?
- Vem? - Din frus pojkvän.
- Jag vet inte. Kanske. Vem bryr sig? - Jag är nyfiken.
- Hurdan är han? Vad gör han? - Har ingen aning. Jag känner honom inte.
Vill du inte träffa honom? Kolla honom?
Nu ser du ut sådär igen. Två, tack.
Men, han kanske blir dina barns styvfar.
Han kanske stjäl, utnyttjar eller slår henne. Du får ordna så vi kan träffas.
Nej.
Jag gör det själv. Nu känner jag henne, jag ringer.
Nej, det får du inte!
Vill du inte göra mig den lilla tjänsten?
Nej!
Men det är så lätt. Vi bara letar upp en man...
Nej!
Ursäkta, men jag måste framkalla några röntgenbilder.
Jag drog upp pojkvänsgrejen för snabbt.
- Jag ska få iväg mrs Durant och sen... - Det är ingen idé.
Ni börjar bli lika stingslig som er kaktus.
- Vad är på gång mellan er två? - Inget särskilt.
Försök inte lura mig. Jag har näsa för sexuell spänning.
Mycket roligt, mrs Durant. Mycket roligt.
Gapa.
- Ni förstör röntgenbilderna. - Hör på, miss Dickinson...
Hör på mig. Jag låtsades vara er fru. Jag gjorde det. Och jag gjorde det bra.
För bra. Toni tror att ni är kär i mig ännu.
- Jag? - Inte ni, min fru.
- Var har hon fått det ifrån? - Från er.
Icke. Jag var en värdig, civiliserad, skilsmässovillig fru.
Jag kunde inte ta lätt på situationen på grund av barnen.
Varför tog ni med dem? Hon blev rörd.
Jag tar alltid ut dem på lördagar.
Får jag inte tillbringa helgen som jag vill, säger jag och min kaktus upp oss.
- Ni vet att jag inte klarar mig utan er. - Självklart.
Hjälp mig, inte som vän utan som sköterska. Det är er plikt.
Ja. Mina problem med Toni börjar påverka mitt arbete.
Nyss gjorde jag mrs Durant illa. Hon fick ont. Det har aldrig hänt förut.
Synd att det inte var Harvey Greenfield.
Ni spelade rollen som min fru och tyckte om det. Medge det.
- Ja. Det var inte så illa. - Okej.
Nu kan ni få spela en föreställning till.
Ingen aktris slutar efter en uppvisning.
Jag förlorar en man och får en älskare? Jag är iallafall inte övergiven.
Bra. Vi måste hitta nån som kan spela er pojkvän.
Vad sägs om señor Sanchez? Han verkar intresserad av mig.
Er svåger, den fuskande Monopolspelaren?
Vill ni att jag ska ordna min egen rekvisita?
- Ni får hitta en. - Det blir inte lätt.
Jag menar, vi måste hitta nån jag kan lita på.
Är jag sen?
- Harvey, du kommer faktiskt precis i tid. - Inte han!
Vad pågår här? Hon hatar verkligen mig.
Där misstar du dig.
Skulle du vilja få din flickväns tänder fixade gratis?
DISCO-BRÅCK
- Jag trodde inte du skulle komma. - Du hoppades.
Den här vägen, mr Greenfield.
- Varför ville du gå hit? - Det är nya innestället.
- Aldrig hört talas om det. - Det har ingen. Just därför.
Vad vill du ha att dricka?
- Vi slår på stort och dricker champagne. - Självklart, frun.
Inhemsk.
- Var är de? - De kommer.
Du ser annorlunda ut uppklädd.
På mottagningen ser du ut som ett stort bandage.
Jag bryr mig inte om vad du tycker om mig.
Jag är din älskare, minns du? Det är därför du skiljer dig.
Så varför inte låtsas att du är lite galen i mig?
Din hand.
- Ja? - Den är på mitt knä.
Förlåt, jag trodde det var mitt.
- Ska vi dansa? - Hellre går jag på glödande kol.
Det här blir en kul kväll.
Tänk att de gör champagne i Idaho.
- Drick. Då blir jag snyggare. - Så mycket vin finns inte.
- För vår kärleksaffär. - Sällan.
Där är de.
- Fort. - Fort vadå?
Var naturlig, romantisk. Flirta med mig.
Ska jag vara naturlig och flirta med dig samtidigt?
Du är verkligen gräslig.
En whisky och vatten och en whisky och soda, tack.
- Titta inte nu, men det är din fru. - Min fru? Dumheter.
Jag är säker på att det är hon med den där mannen.
Nog är det min fru alltid. Med sin pojkvän.
- Där ser man. - Det här är pinsamt.
- Du ville ju träffa honom. - Nu känner jag mig som en spion. Vi går.
Nu när vi ändå är här, hur vet du att det är hennes pojkvän?
Vem skulle det annars vara? Dessutom, titta på dem.
De verkar väldigt kärvänliga.
Ja, det gör de.
Jag trodde att hon bara spelade Monopol.
Ta det lugnt. Jag vet inte om jag kan betala det.
Oroa dig inte. Dr Winston gav mig pengar för notan.
Tack.
Jag tror inte de har sett oss. Vi får skynda på det. Vi dansar.
- Men när jag... - Var tyst och dansa.
Hon dansar också.
Allt om din fru tycks överraska dig.
Det var så länge sen vi kommunicerade.
Kom, jag vill titta närmare.
- Din hand! - Jag är bara mänsklig.
Knappt.
- Oj, ursäkta. - Hej, Julian.
- Tala om sammanträffande. - Godkväll.
- Här är min... - Hej, sötnos.
Jag är Harvey Greenfield, pojkvännen.
- Det här är min man. - Trevligt att träffas.
- Jag har hört mycket om er. - En drink?
Nej. Alltså, jag...
Vi är ju vuxna människor, om inte ni vill vara ensamma förstås.
Nej, för tusan! Jag menar, vi är ju vuxna människor.
Vill ni komma till vårt bord? Jag bjuder.
- Vad tycker du om honom? - Fråga mig sen.
Konstigt att se dig på en nattklubb. Att du var så svängig.
- Du kände mig aldrig riktigt, kära du. - Kan vi få fler glas, tack?
Han tror att jag jämt är hemma...
på grund av alla år som barnen hindrade mig.
Det är klart.
Förresten, mr Greenfield, tycker ni om barn?
Ja, grillade.
Så skämtar en man som försöker dölja sina känslor.
- Inombords vet jag att ni älskar barn. - Inombords.
Inombords. Ja, speciellt dina. Jag är galen i dem.
Vad arbetar ni med?
- Jag arbetar inte, sötnos, jag är skådis. - Häll upp vinet.
Skådespelare? Är inte det ett ganska osäkert yrke?
Bara ekonomiskt.
Ni har hittat en fantastisk tjej.
Det ska visst snart ske mellan er.
Så fort vi kan.
- Det här är väl inte rätt tillfälle... - Kom igen.
Vi har inget att dölja för dem.
Det är samma sak här. Stephanie och jag har heller inget att dölja.
- Vi byter samtalsämne. - Hon rodnar. Är hon inte söt?
Hon verkar kall bland folk. Men när vi är ensamma, wow.
Jag glömde att ni känner henne lika väl som jag. Hon är...
- Vi tar en drink till. - Festen stannar av.
Där är du, Harvey. Ledsen att jag är sen, älskling. Hej, allihop.
- Vill ni sätta er? - Nej, det vill hon inte.
- Vi måste prata nu. Affärer. - Hade vi en träff eller inte?
Ursäkta oss. Hon är dotter till min TV-sponsor.
Dum debutant. Jag kommer strax.
Vad gör du?
Tyst, annars får du behålla dina gamla tänder.
Ursäktar ni mig? Jag måste gå och pudra näsan.
- Ska jag följa med? - Nej, kära ni. Jag klarar mig.
- Jaha, Julian. - Vad är det?
- Han är en nolla. - Det tycker jag inte.
Jag såg henne ge honom pengar under bordet förut.
- Det betyder inget. - Såg du tjejen?
Jag tittade inte så noga.
När hon böjde sig fram såg det ut som hon hade knäna under hakan.
Jag skulle kunna ge många förklaringar, men jag ska säga som det är.
- Jag är med i CIA. - CIA?
- Jag trodde du var skådis. - Det är en täckmantel.
Så om du ser mig med en annan tjej, låtsas inte känna mig...
annars kan du sätta mitt liv på spel.
Det vill jag inte.
Det spelar ingen roll vad vi tycker. Min fru älskar honom.
Älskar honom? Såg du hur förödmjukad hon blev?
- Vad ska jag göra åt det? - Vi måste rädda henne från honom.
Han hade nog fått lite för mycket att dricka.
Du bara försvarar honom. Jag är arg för att du var så vänskaplig.
Min respekt för dig sjunker hela tiden.
- Är festen fortfarande igång? - Inte för er, mr Greenfield.
- Jag ogillar hur ni är mot min fru. - Det var på skoj.
Och min flickvän. Jag vill att ni diskret går härifrån...
och aldrig träffar min fru igen. Eller mina barn.
Vänta lite nu.
Får jag höra att ni besvärar Stephanie, slår jag ut tänderna på er.
- Då får ni sätta in dem igen. - Ut!
Då var väl han ur världen.
Jag har aldrig sett dig så fysisk förut.
- Du var underbar. - Det var inget.
Ska vi åka hem till dig så vi får vara ensamma?
Gärna.
Jag är lite trött, så jag tror jag åker hem. Om ni ursäktar.
Ska ni åka hem själv? Utan sällskap?
Det är jag van vid. Tack. Godnatt.
Vänta. Julian kan släppa av mig och sen köra er hem.
- Nej, det går inte. - Det gör han så gärna. Eller hur, älskling?
Då är det bestämt.
Tack. Det var länge sen Julian och jag åkte hem tillsammans.
Du är allt en liten fixare.
Jag lämnar henne och kommer till dig sen.
Nej, inte ikväll. Stanna hos henne.
- Vad ska jag göra med henne? - Du ska vara väldigt snäll.
- Nej, vänta lite nu... - Väldigt snäll, för min skull.
Jag vet hur gärna ni vill dumpa mig och åka tillbaka till Toni, så ni...
- Jag ska inte tillbaka dit. - Inte?
Hon tyckte ni såg förödmjukad ut och bad mig stanna hos er.
Hos mig?
Låt oss reda ut det här.
Är det meningen att vi ska tillbringa natten tillsammans?
Nej. Jag har funderat och beslutat att säga sanningen.
Jag köper en present och säger sanningen så kan vi gifta oss sen.
- Då är allt bra. - Nej, inte alls.
När hon får veta att jag ljugit gör hon nog nåt desperat.
Det är ert fel. Ni försökte sabba det. Harvey gjorde sitt bästa.
- Ni hade inte behövt agera så förödmjukad. - Det var jag.
Ni har nån spärr som förstör alla möjligheter till ett förhållande.
- Därför avskyr ni Harvey. - Det behövs inget skäl för det.
Ni av-feminiserar er. Jag har märkt det på mottagningen och med mig.
Jag är sköterska och receptionist, inte nån geisha.
Ni är rädd. Rädd för känslor, för intimitet, rädd för att leva.
Om leva är att uppföra sig som ni, så har ni rätt.
Jag säger det bara för ert eget bästa.
Lustigt, så fort folk sårar ens känslor är det för ens eget bästa.
Höger vid nästa hörn.
- Hej, lgor. - Hej. Har ni Aïda med Callas?
Visst. Jag har inte hört skrivmaskinen på ett tag.
Jag är för deppig. Jag önskar mamma ätit p-piller.
- Vad är problemet, nån tjej? - Sånt har jag växt ifrån.
Sex är för tonåringar. Jag tycks behöva nåt annat.
- Jag vet inte vad. - Jag vet precis hur det känns.
- Får jag läsa din pjäs nån gång? - Det vore kul om nån gjorde det.
Det skulle jag gilla.
- Ska jag lägga den i en påse? - Nej, jag lyssnar här.
Står du alltid där uppe sådär?
Ingen här tittar. Vi har mest klassiska kunder.
- Vad gör du här? - Lunchrast. Jag tog med en present.
En present? Det är inte ens min födelsedag eller nåt.
Öppna det.
Vi går in bakom.
- Jag undrar vad det är. - Gissa.
- Svarta läderbyxor. - Kan du inte tänka större än så?
Vad är större än svarta läderbyxor? Okej, jag ger upp.
En minkstola!
Och ett kort också.
"Ert nästa besök är på..."
"Din tillgivne, Julian." Så sött.
Ska du inte prova den?
En minkstola.
Okej, vad är det du vill säga?
Varför tror du jag vill säga nåt?
Du är inte snål, men du är inte nån storslösare heller.
Det var faktiskt nåt jag ville tala om.
- Det är om mig och min... - Din fru?
- Jag fattar. - Gör du?
Ja.
Igår kväll, du och hon... För gamla tiders skull.
Det är absurt.
Be inte om ursäkt. Det var ju jag som bad dig vara snäll mot henne.
Fast du fick ju bestämma hur snäll.
Det är inget sånt.
Du förstår, Stephanie är...
- Ja? - Miss Simmons.
Kan ni komma ett ögonblick är ni snäll?
Ja, mr Shirley.
Vad är det som pågår?
Den här mannen vill ha en stereo som matchar hans frus minkstola.
Så många knäppskallar springer lösa här i stan... Fortsätt du.
Fortsätt nu. Stephanie är...
Ja, du förstår, Stephanie är...
Kom igen nu, säg det. Du känner mig. Jag förlåter allt utom lögner.
Glöm det.
Låt mig hjälpa till. Du har ett problem med Stephanie, visst?
- Få se nu, hon dricker? - Nej.
- Hon är kleptoman? - Nej.
Hon tar LSD?
Det finns bara en annan sak en man skulle skämmas för att tala om.
Hon är ingen nymfoman.
Jag gissade rätt. Var det det du kom för att berätta?
- Ge mig alla detaljer. - Vad ska jag säga?
Min fru är slav under sina begär.
Fint sätt att beskriva en nymfoman.
Du kan tänka dig hur mitt liv har varit.
Du måste ta barnen ifrån henne genast.
Varför? Det smittar inte.
Du måste slåss för vårdnaden.
Barnen liknar faktiskt inte dig så mycket.
Det är för smärtsamt att tala om.
Stackars älskling. Den där hemska kvinnan.
Vad säger jag? Hon är inte hemsk. Hon är otrolig. Jag beundrar hennes mod.
Nu när det här kommit fram nämner vi aldrig mer hennes namn.
Vet du vad jag höll på med när du kom?
Skickade ett paket till henne. Hon gillar Horowitz. Vilken adress?
Skicka det till kontoret. Miss Dickinson vidarebefordrar det.
- Hej. - Vad menar du med det? Vi ses sen.
Jag var påklädd den här gången.
Vad har du där?
En minkstola. Från Julian.
- Min faster Bertha har en sån. - Jag vet. Jag ville ha svarta läderbyxor.
Stackars Julian. Han ville göra mig glad.
Det är ett steg bakåt till tiden när jägaren gav sin fru djurens skinn.
Hur många minkar har Julian dödat?
Det var inte snällt, lgor.
Tänk alla kvinnor som skulle göra vadsomhelst för en sån här...
och så vill jag inte ens ha den.
Det här är min chans att göra en god gärning.
Jag tänkte skicka skivor till hans fru. Jag skickar denna istället.
Vadå? Hon kommer älska den.
Hon tar aldrig emot en minkstola från dig.
Var är kortet?
"Din tillgivne, Julian."
Det gör nog susen. Det är ändå bara ett slags omsorgspaket.
Du är en knasboll. Men en snäll knasboll.
Señor Sanchez, ni är tio minuter för tidig.
Tänka sig, Arturo Sanchez för tidig till tandläkaren.
- Det är en ny man, nej? - Absolut.
Idag skyndade jag.
- Vet ni varför? - El Vravo kommer igen.
Den fega rädslan för tandläkaren övervinns av önskan...
- att träffa vackra miss Dickinson. - Jag säger till dr Winston att ni är här.
Vänta. Ropa inte på honom än. Har ni nånsin varit på en diplomatbal?
- Jag? Det tillhör inte mina vanor. - Ikväll är det en sån tillställning.
Det blir tråkigt, om inte ni följer med.
- Men er fru? - Måste vi ta med min fru överallt?
Hon är en vecka på hälsohem.
Tack, men jag har inte några kläder som...
Jag köper nåt. På en bank i Schweiz har jag 20 miljoner dollar.
Det var snällt, men tyvärr.
Jag varnar er, männen i min familj är envisa.
Två hundra år efter Columbus...
envisades vi med att tro att jorden var platt.
Paket till mrs Winston.
- Jag tar det. - Jag visste inte att mr Winston var gift.
Det är alltid en chock när det händer nån man känner.
Akrylcementen är nästan slut. Kan ni beställa det?
Ja, doktorn. Det gjorde jag igår.
Avrättningspatrullen. Nej, ingen bindel.
Det här paketet kom just till mrs Winston.
Det är en present till er.
- Till mig? Från vem? - Ett av era fans.
"Din tillgivne, Julian."
Till mig.
Från Julian.
Patientens röntgenbilder, tack.
Ja, doktorn.
Jag är överväldigad.
Presenten... Jag vet inte vad jag ska säga.
- Och det fina kortet: "Din tillgivne, Julian". - Va?
Ja, just det.
Jag ville ge nåt jag trodde ni skulle tycka om.
Ni har fått utstå mycket på sistone.
Jag kunde inte drömma om... Jag väntade mig inte nåt sånt här.
Det är bra, om ni tycker om Horowitz.
Horowitz? Det måste vara namnet på pälshandlaren.
- Det här är Harvey Greenfields bilder. - Jag är så ledsen.
Vad är det?
Är det nåt fel med mina röntgenbilder? Ni vet hur nervös jag är.
Hej, Anna. Spring över till Lucilles Klänningsbutik.
De har en aftonklänning. Köp den åt mig.
Jag behöver den ikväll. På en bal.
Säg som det är. Är det en böld?
Nerven är död?
Alla tänder måste dras ut? Snälla doktorn, säg nåt.
Är hon din bästa vän?
Vet du hur mycket den där minkstolan kostade?
Du kommer aldrig sluta tjata om det där.
Du börjar låta precis som en äkta man.
En tråkig äkta man.
- Du sa att du ville läsa min pjäs. - Tack.
- Var ska du äta middag ikväll? - Det beror på. Vad har du?
Vi ska gå ut och äta. Vill du följa med?
Igor skulle säkert få tråkigt.
Inte om du betalar. Jag sätter på en slips.
Varför? Håller du på att trä om dina pärlor?
Jag trodde vi skulle ha en lugn middag?
- Igor är väldigt deprimerad. - Det är visst nåt som går.
- Varför gick vi hit? - Här riskerar vi inte att möta dr Winston.
Varför vill du inte möta honom?
Låt mig säga såhär: Håll tyst.
Hej. Hur är det?
- Jäkligt sårad. - Jag klandrar dig inte, men...
Du behandlade mig som skit och du var mr Rättfärdig.
Jag har det tufft nu.
När jag ljög för henne gick allt bra.
Sen jag bestämde mig för att gifta mig har jag bara haft problem.
Du kan inte tänka dig vilken röra. Som att dansa vals i våt cement.
Jag har inte fått vara ensam med henne en enda kväll.
Det är bäst jag går tillbaka innan hon ser oss tillsammans.
Om du jobbar för CIA, varför umgås du med tandläkare?
Han installerar en minisändare i min visdomstand.
Varför talade du med den där hemske mannen?
Jag saknade ljudet av en mänsklig röst.
- Kan jag få en öl? - Inte din röst.
Varför måste vi gå hit?
Det är det enda stället där vi kan vara säkra på att inte träffa din fru.
Det här är intressant. Vad fick er att föreslå det här stället?
Det är det enda stället vi kan vara säkra på att inte träffa min chef.
Tack. Balen var underbar.
Nej. Ni var underbar. Vad ska vi dricka?
Vi tar lite sån där galen Idaho-champagne.
Titta där!
Jag kan knappt tro att det är Stephanie.
Det är hon. Jag känner igen stolan.
Klänningen är som poesi. Alla på balen stirrade på den.
Den är en kopia.
En kvinna som ni borde bara ha original.
I en schweizisk bank, har jag 20 miljoner...
Hon hittade snabbt en ny.
- Berätta. Vem är hon? - Julians fru.
Inte illa, Julian.
- Hon är faktiskt väldigt snygg. - Tack.
- Jag visste inte att du gillade gamlingar. - Ska du säga.
- Där är dr Winston. - Var?
Kära nån! Jag kan visst inte slippa ifrån honom.
Vill ni gå?
Strunta i honom. Jag gör vad jag vill på kvällen.
- Och på helger? - De tillhör mina syskonbarn.
- Jag förstår. - El Vravo, ni ger väl inte upp?
Givetvis inte.
Berättade jag om när jag spelade polo med brutet ben?
Nej, berätta.
Är det inte kvinnan som var med härom kvällen?
Jo, du har visst rätt.
- Vem är det? - Tandläkarens fru.
- Vem är med tandläkaren? - Hans fästmö.
- Har han både fru och fästmö? - Det är bättre än att ha två fruar.
- Vem är mannen med mrs Winston? - Ny pojkvän.
Vem är killen med mr Winston och hans fästmö?
- Det måste vara hennes pojkvän. - Jag tycker det är chockerande.
Ska vi?
- Titta så de dansar. - Du är väl inte svartsjuk?
Hon borde inte lämna minkstolan sådär...
nån kan ta den.
- Det är hennes minkstola nu. - Kom, vi dansar.
Då var vi här igen.
- Godkväll, doktorn. - Godkväll, patienten.
Ni blommar verkligen ut.
En gång jämförde ni mig med min kaktus.
Då och då visar den där stingsliga saken upp en blomma som vissa tycker...
Jag gillar verkligen inte att ni går ut med patienter.
Inte? Varför fixade ni ihop mig med Harvey då?
Titta så artigt de uppför sig. Ruttna allihop.
Vad vill du att de ska göra, sparka varandra?
Ruttna, ruttna.
Nej, Julian, såhär.
Det ser kul ut. Vi prövar.
Såja, Stephanie.
Nu gör jag väl rätt?
- Hej, sergeanten. - Hej, Harv.
Wow, du är toppen.
Jag ger upp. Gå och dansa med henne du.
Upp med hakan. En vacker dag kanske foxtroten kommer tillbaka.
- Presentera oss. - Mrs Winston, det här är lgor Sullivan.
- Inte hans riktiga namn förstås. - Givetvis.
- Vad är det där? - Stela dansen.
- Och det här? - Booga-loo.
Vad är det?
- Ett nytt steg. - Vad kallas det?
Tandläkaren.
- Surar du igen? - Jag ville inte dansa med señor Sanchez.
Tack, lgor.
Jag borde ha tagit med min fru.
Det måste kännas som att dansa med din mamma.
- Tyst, jag gillar det här. - Jag med.
Slappna av då. Vi ska inte bli neurotiska över ålder.
- Du är en mycket sexig dam. - En gammal sexig dam.
Bra.
Vi rymmer och lever på din pension.
Jag måste säga att din lgor är en vulgär dansare.
Vadå, lgor? Hon trycker sig ju mot honom.
Jag som gjort så mycket för henne.
Såg du? Han kysste henne just på halsen.
- Hon gillar verkligen hålligång. - Ja, inte sant?
Just nu är hon omgiven av sin man...
sin ex-pojkvän, sin nuvarande pojkvän och kanske sin framtida pojkvän.
Om ingen stoppar honom...
kommer han att älska med henne mitt på golvet.
Vänta, lgor! Vår sång!
Kom. Vi sticker.
Hon borde kanske inte lämnas ensam när hon är sådär.
Lämnas ensam?
Vilken kommentar från nån som planerar skilsmässa.
Se till att den kommer hem ordentligt.
- Ruttna, ruttna, ruttna. - Ruttna, ruttna.
Allt du sa om din fru var sant.
- Hon är ingen dam. Hon är en barracuda. - Jag vill inte diskutera det mer.
Nån stackars idiot får sin bil bortforslad.
PARKERING FÖRBJUDEN
Hallå, vänta, det där är min bil! Kom tillbaka!
Här.
- Godmorgon, doktorn. - Går ni till jobbet sådär?
- Jag hann inte hem. - Var har ni varit hela natten?
Det är som en dimma. En vacker, dimmig dimma.
Ni var rätt dimmig redan på klubben.
Det började inte riktigt förrän ni hade gått.
- Det hjälpte säkert. - Alla lärde känna alla och...
ungefär kl. 3 blev vi bjudna på partaj.
- "Partaj"? - En fest.
I en lägenhet på Waverly Place.
Har ni nånsin druckit gin och tonic gjord med tequila?
- Nej, tack. Tequila och tonic? - Nej.
Man ersätter tequilan. Nej, man ersätter tonicen med tequila.
Tonic med tequila?
- Ja, den kallas... - Gin och tequila?
- Ja, den kallas Mexikanska Milisen. - Missilen.
Den förebygger visst malaria.
Vet ni vad jag har gjort? Skapat ett monster.
Nej, dr Frankenstein, det här är inte er uppfinning, det är jag.
Jag, som upplever nya saker jag aldrig gjort förut.
Och har det jäkligt kul.
- Förebyggde ni malaria hela natten? - Nej, vi åkte till stranden.
Vi ville ha frisk luft, så vi körde ut till Coney Island.
Det är vackert i gryningen. Ingen i närheten.
Vi satt där och såg solen gå upp.
- På stranden i er nya minkstola? - Lite sand skadar inte.
Jag måste ju ligga på nåt.
Vänta. Ni sa att ni satt. Satt ni eller låg ni?
Lite av varje. Ni borde ha följt med.
Alla skulle inte fått plats på minkstolan.
Ni föredrar säkert ändå att vara med Toni.
- Henne hade jag glömt bort. - Vad är det?
Jag lämnade henne utanför diskoteket. Hoppas hon hade vett att gå hem.
Det är inte praktiskt att ha en i stan.
- En flicka? - Nej, en bil.
Jag väckte dig väl inte?
Jag ville bara kolla att du kom hem ordentligt.
Nej, jag fick inte tag på den.
Jag gick till polisstationen. De bad mig försöka med ett garage på East Side.
Där sa de åt mig att försöka med West Side.
Där var det stängt. Jag fick ingen taxi så jag fick gå hem.
Jag borde lyssnat på mamma och blivit läkare.
Då får man parkera var man vill.
Okej. Gå och lägg dig igen, du. Vi ses ikväll. Visst.
- Kom hon hem? - Ja, mer än man kan säga om er.
- Min kaktus. Den blommar! - Glöm den.
Vad hände under era utsvävningar med señor Sanchez?
Vem har sagt nåt om honom? Honom tappade vi bort tidigt.
- "Vi"? Vem är "vi"? - Igor och jag.
Tillbringade ni hela natten med hippien?
Ni har fel om lgor. Han är känslig, uppriktig och poetisk.
- "Poetisk"? Jag såg honom kyssa er hals. - Han är vänskaplig.
Det finns inga vänskapliga kyssar på halsen.
Så groteskt, en kvinna i er ålder som kastar sig över ett barn.
Och er egen far-och-dotter relation?
- Det ser löjligt ut. - Det är annorlunda med en man.
En man med en yngre kvinna ser passande ut.
- När det är tvärtom... - Sköt ni ert så sköter jag mitt.
Det var inte lätt för mig.
- När jag blev nervös tänkte jag på er. - Det var uppenbart.
På alla hemska saker ni sa till mig.
Jag ville ta igen förlorad tid.
Och jag ska fortsätta med det.
Och nu tänker jag ta en Alvedon.
Jag är besviken på er.
Det var ni som sa att jag avskräckte män.
Kvävde min kvinnlighet.
Men när en attraktiv, ung man lägger märke till mig, tappar ni fattningen.
Kände jag er inte så väl, skulle jag säga att ni är svartsjuk.
Svartsjuk? På er? Såja, miss Dickinson.
Det är dålig smak när min fru, framför ögonen på mig och min fästmö...
uppför sig oanständigt med nån som kunde vara hennes son.
Okej, så ni hade en liten flirt igår kväll.
Ingen säger nåt om det. Inget hände ju.
Varför frågar ni inte rätt ut om jag låg med honom?
- Låg ni med honom? - Det har ni inte med att göra.
Vad hände därute på min minkstola?
Jag menar på stranden? Jag vill veta.
- Med vilken rätt? - En äkta mans.
Ni är faktiskt fortfarande min fru!
Inte längre! Jag vill skiljas!
- Efter alla olyckliga år. - Olyckliga år?
Alla morgnar när jag kommit in och hittat hårnålar på soffan...
och läppstift på munsköljningsglasen.
Har ni spionerat på mig? Ni vill sätta hårt mot hårt.
Jag ska berätta om er onykterhet och era vilda fester.
Era strandorgier!
Vill ni skiljas? Det är jag som vill skiljas.
Jag ringer och ber byrån skicka en ny sköterska.
Ge den här till din barnkonkubin.
Stephanie, om ni går nu, så kom inte tillbaka!
Oroa er inte, ni träffar mig inte mer. Och inte barnen heller!
Hur sent var ni ute?
Kom du inte för att tala om pjäsen?
Jag väntar tills de gör en film av den.
Jag har rätt att veta vad som hände. Hon är min fästmans fru.
Jag vill inte diskutera henne.
Jag råkar veta att hon gör det med vemsomhelst.
- Då är jag väl inte vemsomhelst. - Du menar, ingenting?
Så hon ville inte?
- Jag kanske inte ville. - Det betvivlar jag.
Jag såg hur du kysste hennes hals som Dracula.
Det enda vi gjorde var att dansa, dricka och prata en massa.
- Om vad? - Om mitt jobb, om mig.
Jag hittar sällan en kvinna att tala med.
- Så du kan inte tala med mig? - Nej, det kan jag faktiskt inte.
Du pratar jämt och det är alltid om dina problem med den där tandsnubben.
Julian är en fin man, alldeles för bra för sin fru.
- Du borde veta vad jag vet. - Jag vet vad jag vet. Hon är en dam.
Hon är snygg, smart, varm och tilldragande.
- Du ville! - För Guds skull, hur gammal är du?
Eller snarare, hur ung?
- Dracula, det är till dig. - Jag vill tala med dig.
- Hej. Hur är det med huvudet idag? - Vilket av dem?
- Har du nåt emot att jag talar med... - Nej, självklart inte.
- Vänta, jag bor här. - Du kan vänta inne hos mig.
- Jag oroade mig för dig förut. - Det var det som ställde till det.
Du och lgor, ett barn.
Jag vill inte tala om lgor. Jag vill tala om Julian och mig.
Okej. Ska du behålla honom?
Eller kan han undvaras? Jag vill veta.
Det är nåt annat. Jag går rakt på sak.
Jag har inget tålamod med folk som velar med sånt här.
Julian och jag...
Åh, Gud, det här var svårare än jag trodde.
Jag tror jag kan gissa. Du är gravid.
Gravid? Var har du fått det ifrån?
När Julian körde hem dig. Varför inte? Du är ju mrs Winston.
Jag är inte mrs Winston.
Jag är miss Dickinson.
Miss Dickinson?
Men du...
Den gamla ungmön.
Det är löjligt.
Det tycker jag med. Jag avskyr att vara den...
Nu tar vi det lugnt.
- Du är miss Dickinson, Julians sköterska. - Just det.
Vem är då mrs Winston?
Det finns ingen mrs Winston. Julian är inte gift.
Har aldrig varit.
Det här är ett trick, eller hur?
Du försöker förvirra mig så jag gör nåt.
Så du får behålla honom för dig själv, och Harvey och lgor...
och den där sydamerikanen. Han ljög för mig.
Jag är ledsen, Toni. Det här skulle chocka vemsomhelst.
Än mer nån som är ung och idealistisk som du, men...
Den förbannade skitstöveln!
Så kan man ju se på saken. Toni, vänta!
- Toni, Julian älskar dig. - Varför ljög han?
- Han är inte elak. Bara lite svag. - En svag man, men en bra lögnare.
När jag tänker på alla tusentals detaljer...
han berättade om sitt äktenskap, om sina barn.
- Varför... Kan jag... - Vad är det vi leker, Hela havet stormar?
Jäklar, jag har blivit lurad!
Julian ska gifta sig med dig. Många flickor skulle gärna bli lurade så.
Jag vet att Julian är på väg och jag vill inte möta honom.
Varför vill du reda ut det här nu?
Miss Dickinson är en samvetsgrann sköterska...
som vill städa upp innan hon går.
Förr eller senare kommer Julian ge upp och själv berätta sanningen.
Var snäll och hjälp honom. Acceptera honom.
En man som ljuger kan inte älska.
Det låter som nåt ur en lyckokaka.
Jäkla, gifta ungkarl.
Vad ville du?
- Vad är det frågan om? - Strunta i det. Kyss mig igen.
Okej, men efter den här vill jag ha en förklaring.
- Är det Julian? - Än sen då?
Jag vet inte vad du gör, men du får inte utnyttja mig.
Jag sticker.
- Hur? Han är utanför. - Lätt.
Toni?
Jag trodde aldrig du skulle öppna. Vad gjorde du?
- Slängde ut min älskare. - Lägg av. Snälla. Inte ikväll.
Ikväll behöver jag all din hjälp och förståelse.
Vad menar du?
Jag måste berätta nåt och det är svårt.
Du har kommit för att säga sanningen.
Oroa dig inte. Om du kommit för att säga sanningen...
Du tänker väl säga sanningen?
Säg det. Jag lovar att allt blir bra.
Tack. Du är underbar.
Det här blir inte lätt. Här kommer det.
Min fru, Stephanie, har ändrat sig om skilsmässan.
Försök hålla dig lugn. Det var en chock för mig också.
Åh, stackare.
Få se om jag har fattat rätt.
Din fru vägrar plötsligt att ge dig skilsmässa?
- Otroligt, eller hur? - Verkligen.
- När sa hon det här? - Imorse.
Jag kämpade som en tiger. Jag bönade och bad.
Jag erbjöd henne huset, pengar, bilen, mer pengar.
Hon och hennes advokat sa: "Nej."
Du kan skilja dig. Du har skäl, alla hennes älskare.
Jag kan inte på grund av barnen och det vet hon.
Hon har satt oss i knipa. Jag är utled på det.
Vad händer med mig nu?
Vi fortsätter att ses som förut.
Vi kan stjäla lite lycka från livet.
- Jag vet att det är en kompromiss... - Om det är så det måste bli...
Du tar det så bra.
Vi kommer bli ännu lyckligare än förut.
Arrangemanget är inte så illa. Och det är rättvist.
Du får behålla din fru och mig, och jag får behålla dig och lgor.
Igor?
Men ni var ju bara vänner.
Ljög du för mig?
Jag skäms för att medge det. Jag vet att du avskyr lögner.
Kom igen. Du skämtar väl bara?
Vad var det för nåt?
Det är signalen att kusten är klar och att han kan komma hit.
Om jag för ett ögonblick trodde att ni två...
Du inser väl att allt är slut om han kommer in genom dörren?
Jag inser det.
Du kallade?
Varför kommer du in genom fönstret?
Du tror väl inte att jag går sån här genom hallen?
- Julian, ta inte för illa upp. - Jag klarar mig fint.
Du bröt upp mitt hem.
Du tog mig från min fru. Skiljde mig från mina barn.
Men en sak har jag kvar: Min integritet.
Kan du berätta vad som pågår nu?
Kan du inte äta middag med mig ikväll?
- Okej. Jag sätter på mig lite kläder. - Inget besvär för min skull.
Jag trodde ni hade slutat.
Jag kom för att hämta min kaktus.
Vad gör ni på mottagningen en lördag?
Igår drack jag tolv Mexikanska Missiler. Jag landade här.
- Är allt väl med er och Toni? - Vi har klarat ut saker och ting.
Utan er hjälp, kan tilläggas.
Jag är så glad för er skull.
Jag är inte glad för min skull. Det är slut mellan Toni och mig.
Va?
Jag åkte dit och sa att ni vägrade gå med på skilsmässa.
- Mycket smart. - Vad är så roligt?
Inget, utom att jag åkte och sa att vi inte är gifta.
- Varför det? - Jag tänkte fixa saker och ting.
Åtminstone nån skulle få vad han ville.
Ni kan visst inte sluta med smörgåsarna.
Varför åkte ni dit och ljög?
Det var enda sättet att slippa gifta mig med henne.
- Vill ni inte gifta er med henne? - Nej.
Det var fel, och när jag kom på henne med lgor, visste jag.
Men hon tycker lgor är ett barn.
Jag såg honom komma genom fönstret med en blöja på sig.
Jag kände mig som en idiot. Jag stack så fort jag kunde.
Jag förstår varför ni gick ut och drack er full.
Ni förstår inte. När jag gick var jag arg.
Vansinnig! Mordlysten!
- Så ni dödade en liter tequila? - Sluta avbryta.
Jag var jättearg på Toni och sen plötsligt var det som magi.
Min ilska försvann och jag blev härligt lättad.
Jag sa: "Julian, tack gode Gud, äntligen slipper du det där.
"Du kan gå hem till din fru."
Jag flög nerför trapporna, sjungandes, tills jag insåg att jag inte har nån.
När jag kom hem skulle det vara tomt.
Och när jag kom till mottagningen skulle ni inte vara där heller.
Så då söp ni er full. Det är fantastiskt.
Det var snällt, doktorn.
- Stephanie. - Doktorn.
Jag tror jag tänker kyssa er.
När vet ni säkert?
- Jag planerar att göra det här ofta. - Jag ska påminna dig.
Så lustigt, det känns som om du alltid varit min fru.
- Vi behöver inte ens gifta oss. - Nåja, för formens skull.
Dr Winstons mottagning.
Nej, han är inte här på lördagar. Kan jag hälsa honom nåt?
Ett ögonblick.
Det är en ung dam.
En flygvärdinna på Australian Airlines.
Hon är ledig ikväll.
Säg att jag fått utegångsförbud.
Ledsen, fröken, men dr Winston gör inga såna jobb längre.
Ansvarig utgivare: Pia Grünler